WALDEN: ELLER
LIVET I SKOGEN AV HENRY D. THOREAU
I Biens -
Sommerfuglens -
Brisens navn -
Amen!
Jeg fant deg.
Gå din vei.
Men jeg kom jo akkurat.
Jeg prøver å være alene.
Vil du ha et trekk?
Greit.
Hva leser du?
Walden.
Av Thoreau. Har du lest den?
Jeg kom ikke gjennom den.
Jeg syns den er utrolig.
Et liv i total ensomhet, alene i naturen.
Jeg vil leve sånn.
Hvorfor det?
Fordi ødemarken er...
...ærlig.
Pålitelig.
Mens alt andre gjør, er å såre deg.
Hvem har såret deg?
Sue.
Er du lei deg for at hun flyttet til Boston?
Jeg vil ikke snakke om det.
Hun skrev til Austin og har ikke skrevet tilbake til meg.
Dere vil bli venner igjen.
George, jeg trenger å være litt i fred nå, hvis det er greit.
Jeg må være sammen med treet mitt.
Jeg er visst ikke den eneste som forstyrrer deg.
...vi har en mulig linje som skal gå rett gjennom her.
Hva gjør de her?
De må være landmålere.
For jernbanen.
Byggingen starter i morgen, vet du.
Jeg visste det, men de kan ikke bygge jernbanen i skogen vår.
Dette er privat eiendom.
Kanskje faren din har gitt dem tillatelse.
ALENE, KAN JEG IKKE VÆRE
Pappa, du kan ikke gjøre dette.
Unnskyld meg? Hva?
Du kan ikke la dem rive ned skogen vår.
Er dette en måte å komme inn på? Hva med å banke?
Beklager, men dette er en krise.
De er der ute nå, de skal starte.
Selvsagt er de det.
I morgen starter byggingen av den store Amherst-Belchertown-jernbanen.
Du må være spent. Jeg vet at døtrene mine er begeistret.
Nå kan de kjøpe kjoler fra de fineste sydamene i New York.
De er virkelig smittet av jernbanefeberen.
- Jeg har helt klart jernbanefeber. - Hele byen har det.
Da bør de gå til legen
hvis de tror at toget skal gå gjennom skogen vår.
Kjære, toget vil gå gjennom vår skog.
- Det er den mest effektive ruten. - "Effektive"?
Hva er effektivt ved å fylle vår fredfylte, rolige skog
med støy, røyk og andre mennesker?
Jeg er redd du ikke kan stå i veien for fremskrittet.
Papirene er signert.
Står det i dem at de kan hugge ned treet mitt?
"Treet ditt."
Det store eiketreet. Det oldefar plantet.
Om det er nødvendig, så ja.
Pappa, vær så snill. Jeg ber deg.
Jeg elsker det treet.
Jeg trenger det treet.
Det er dit jeg går for å tenke, å lytte.
Om du lar dem drepe det treet, dreper du meg.
Snakker døtrene dine slik til deg?
For det meste, ja.
Jeg oppdro henne ikke til å oppføre seg som en villmann.
Emily, jeg skammer meg over deg.
"Skammer deg over meg"?
Hvorfor det? Fordi jeg bryr meg mer om eiketreet enn kjoler fra New York?
Jeg har også bestilt en dress.
Forræder.
Ithamar, jeg ber om unnskyldning.
Det behøver du ikke.
Datteren min har visst valgt å skjemme meg ut,
men kanskje sønnen min vil gjøre et bedre inntrykk.
Austin, jeg har en idé.
Som du vet
skal første spadestikk for jernbanen
markeres i morgen ettermiddag.
Det vil bli stor ståhei. Hele byen kommer.
Og det ville være riktig
om et medlem av vår familie bidro.
Hva tenker du på?
Jeg tenkte at du kunne skrive et dikt.
Er du sikker på at jeg skal gjøre det?
Selvsagt, min kjære gutt.
Hvem andre?
William Austin Dickinson, du er min eneste sønn.
Og du er en mann med usedvanlig intelligens og talent.
Jeg er sikker på at du er situasjonen voksen.
Jeg kan vel prøve.
Flink gutt.
Dette vil være bra for Dickinson-familien.
Jeg er så enig!
Så snart toget har begynt å gå...
...vil du ikke engang huske det gamle treet.
Manerene hennes er virkelig forskrekkelige.
Hva skjedde? Snakket du med faren din?
Jeg har ikke noen far. Eller en bror. Jeg har ikke noen.
Du har meg.
Jeg vil ikke ha noen, George. Jeg vil være alene.
Så synd.
Jeg ville henge med deg.
Jeg kan ikke. Jeg skal et sted.
Hvor skal du?
Til Walden.
Helt til Concord? Hvorfor det?
For å finne Thoreau.
Jeg tror han kan hjelpe meg.
Hvordan da? Er ikke han bare en gretten gammel eneboer?
Han er en miljøaktivist.
Han elsker naturen mer enn noen i hele verden.
Eller i det miste i Massachusetts.
Om jeg sier hva de vil gjøre med treet mitt,
vil han sikkert gjøre noe.
Kanskje han kan skrive et protestbrev.
Og folk vil høre på ham selv om de ikke hører på meg.
Ok. Jeg blir med deg.
Nei, jeg vil dra alene.
Kom an. Du får ikke lov til å reise alene. Det er ikke trygt.
En dame trenger en følgesvenn. Og...
...jeg har lyst på en dagstur.
Snakk om et liv i ensomhet.
AMHERST HOTELL
GRESSKAR
LANDHANDEL
Hei.
Den kjolen er så glamorøs.
Hei.
George, kom igjen.
Endelig. Hvorfor er du så sen?
Jeg kjøpte så mye snacks.
Jeg er ikke engang sulten.
Vi har en lang reise foran oss.
Vi trenger næring.
- Ok, hva kjøpte du? - Peanøtter.
Popkorn. Pepperkaker.
- Smultringer. - Ok.
Jeg har vondt i magen allerede.
Og karameller.
Vognen som går rett til Northampton har allerede gått.
Nå må vi vente på neste.
Det blir så mye mer praktisk når toget kommer rett til Amherst.
"Praktisk", "effektivt".
Vi behøver ikke å øke farten på alt.
Av og til er det bra å senke farten.
Hvorfor hater du teknologi?
Thoreau sier: "Vi tar ikke toget, toget tar oss."
Jeg tror ikke jeg vil like ham.
Hvorfor blir du med til Walden?
Fordi jeg liker å være sammen med deg.
Er det...
Lavinia!
Jeg trodde du var den rare.
Enda et brev til Sue?
Hun må jo svare til slutt.
Skal si du legger mye i det vennskapet.
Det er mulig at hun har skrevet, og brevet har blitt borte.
Eller kanskje Austin har stjålet det.
Han er fullt i stand til det.
Eller kanskje det siste brevet gjorde henne opprørt.
Hvorfor det? Hva sa du?
Bare at hun hadde lenket meg fast i kjærlighetens galehus.
Om du skrev det til meg, hadde jeg blitt kjempeglad.
Takk.
Tror du at Sue og Austin fortsatt vil gifte seg?
- Jeg får ikke fortsette å skrive, hva? - Jeg vil bare snakke.
Vi sitter på toget sammen, side ved side.
Det virker som en sjanse til å omgås.
Vi kunne le litt sammen,
erklære vår evige kjærlighet til hverandre,
drøfte hvor mange barn vi skal få.
Tre gutter og to jenter?
Fantasere om å bli gamle sammen på verandaen jeg skal bygge til oss.
Du vet, bare bli bedre kjent.
Jeg håper de ikke gjør det.
Hva da?
Austin og Sue. Jeg håper de ikke gifter seg.
Fordi for Sue...
...tror jeg det vil bli som et fengsel.
Hvorfor er du så imot ekteskapet? Noen mennesker elsker å være gift.
Ja. Noen mennesker som er menn.
Nei, ikke bare menn.
Om jeg var mann, ville jeg helt klart ha en kone.
Noen til å lage mat og vaske for meg, til å passe de 500 barna mine.
Mens jeg får gjøre akkurat det jeg har lyst til.
Du er så kynisk.
Ekteskapet kan være en trøst.
Kan være koselig.
Jeg tenker, å ville være alene for alltid?
Det er underlig.
- Folk trenger hverandre for å overleve. - Siste stasjon, Concord.
Ikke i henhold til Thoreau.
Mr. og Mrs. George Gould?
- Ja? - Nei, vi er ikke gift.
Dette er Concord. Siste stasjon.
Se på alt løvverket. Det er praktfullt.
CONCORD - WALDEN-DAMMEN
- Deilig å være ute av byen. - Ja, la oss kikke på noen blader.
Dette er ikke akkurat utenfor allfarvei.
Poesi.
Poesien... Ok.
Poesi.
Hvordan påkaller jeg musen?
Kom til meg, muse.
Hva i himmelens navn er det?
Det er hodepynten min.
Hvorfor ville du ha på deg noe sånt?
Jeg vil bli bortført av indianere.
Hva sa du?
Ok, så greia er
at jeg var i byen i dag, og jeg så Joseph Lyman gå arm i arm
med Eliza Coleman, og han overså meg fullstendig.
Eliza har ikke krøller engang.
Og det jeg tenkte
er at jeg kanskje kunne bli kidnappet av indianere,
og så ville høvdingen ha en kjekk sønn,
og jeg kunne bli indianerprinsesse.
Og hvem ville le da, Joseph?
Hvorfor tror du at indianerne ville ha deg?
Mor.
Dette stedet er så...
...overfylt.
Det virker faktisk som det er fullt av folk.
Dette er ikke slik han beskrev det i boken.
Ja.
Det er mye morsommere enn jeg ventet.
Jeg kom ikke hit for moro, men for en samtale med Thoreau.
Jeg begynner å tro at han ikke engang bor her.
Ser du etter Henry?
Unnskyld?
David Henry, faktisk. Han byttet det om.
Selvsagt bor han her. Hytta hans er rett der borte.
Jeg er faktisk moren hans.
- Moren hans? - Ja, det er jeg.
Vi er veldig stolte over vår kjære Henry her.
Dere må være fans.
Og du vil vel ha autografen hans i den boken.
Nei. Jeg vil ikke trenge meg på bare for det. Jeg...
Nei. Henry er alltid villig til å signere en bok.
Bli med meg, så skal jeg ta dere med til ham.
Mener du det? Nå med en gang?
Selvsagt.
Jeg må uansett hente skittentøyet hans.
Skittentøyet hans?
Dette føles galt.
Vi forstyrrer ham i hans ensomhet. Vi burde ikke kommet.
Emily, slapp av.
Vi er her for å redde treet. Husker du det?
Ja, akkurat, treet.
Han vil forstå det. Det vet jeg.
Jeg går til vannet.
Jeg går til brønnen.
Ganges rene, hellige vann blander seg med vannet i Walden.
- Ikke gjør det. Det er ikke nødvendig. - Det går fint. Han gjør bare yoga.
Hvem banker? Mor, det er deg.
- Henry, det er vaskedag. - Er det det?
Jeg glemmer tiden her ute
i min ekstreme ensomhet.
Jeg har kommet for skittentøyet ditt. Og disse to vil gjerne treffe deg.
Enda mer tarvelig samvær.
Håper vi ikke forstyrrer deg...
Vent litt.
Vær så god.
Er det alt?
En mann trenger bare ett sett med klær.
På tross av hva moten dikterer.
- Og hva med de rutete buksene dine? - De er i posen.
Greit, du får dem tilbake i morgen.
Vent litt. Ta skjorten min.
Skal du underholde gjestene dine halvnaken?
Det er ikke gjestene mine, for jeg har ikke invitert dem.
Ikke vær uhøflig, Henry.
Unnskyld, Mr. Thoreau. Du vil vel at vi skal dra.
Vel, faktisk...
Jeg håpet å intervjue deg.
Intervjue meg?
For hvilken avis?
Jeg er redaktør i Amherst Colleges litterære tidsskrift.
Mange av skolens elever beundrer deg voldsomt.
Er det mulig å stille deg noen spørsmål?
Ikke gjør det, han vil at vi skal dra...
Ja, det har jeg tid til.
Vil dere ikke komme inn?
Jeg håper dere ikke er sultne...
...for alt jeg har er bønner.
BØNNER
BLYANTER JOHN THOREAU & CO.
Så hovedspørsmålet mitt er...
Blir du aldri ensom?
Aldri.
Mener du det?
Det gjør meg godt å være alene det meste av tiden.
Selv det beste selskap blir snart slitsomt og distraherende.
Jeg elsker å være alene.
Jeg har aldri møtt en venn som var så vennlig som ensomheten.
Jeg har det akkurat sånn. Derfor har boken din inspirert meg...
Jeg vil heller sitte på et gresskar og ha det helt for meg selv,
enn å sitte med mange på en fløyelspute.
Skriv det ned.
Jeg vet akkurat hva du mener.
Jeg har et sted jeg liker å gå for å være alene.
Akkurat som deg. Skogen bak huset vårt.
Men nå skal de bygge en jernbane gjennom den.
De skal hugge ned yndlingstreet mitt.
Er dette en del av intervjuet?
Jeg kom for å be om din hjelp.
Du vil vel ikke at jeg skal gi til et veldedig formål?
Nei.
Nei, jeg tenkte at du kunne...
...skrive et brev.
Et brev?
Om hva?
Folk vil høre på deg. Din stemme er viktig.
Og jeg tror at om du kunne skrive om vår skog
like godt som du skrev om Walden, tror jeg folk ville lytte.
Og da kunne treet mitt bli reddet.
Hva betyr treet ditt for meg?
Hva mener du?
Jeg trodde du...
Du sa at du elsket skogen.
Jeg elsker min skog. Jeg er ikke særlig interessert i din.
Det var voldsomt.
Søster, hva gjør du her?
Hei, Henry. Jeg har med småkaker til deg.
Du må være utslitt etter å ha vandret helt hit.
Det er ikke så langt. Vi bor bare to kilometer unna.
Faren vår eier en blyantfabrikk.
Ja, du er modig...
J. THOREAU OG SØNNER
...som går en så lang tur ut i villmarken.
Uansett, vær så god.
Peanøttsmør, de du liker best.
Jeg ser at du har gjester.
Jeg er søsteren hans. Jeg bor rett nede i...
Ditt hjem er langt borte. Og du må vende tilbake dit nå.
Lykke til med din tunge marsj tilbake til sivilisasjonen.
Hvor var vi?
Vi snakket om ensomhet.
Ja.
Du forstår, ensomheten passer for meg.
Jeg er ikke mer ensom enn lommen som ler så høyt.
Eller selve Walden-dammen.
Jeg undres, hvem besøker den ensomme innsjøen?
Innsjøen ser ut til å få en masse besøk.
Unnskyld meg?
Innsjøen er full av folk.
De er overalt.
Det sa du ikke i boken din.
Menneskene er der kanskje, men jeg har ikke bruk for dem.
Akkurat. Bortsett fra når moren din vasker klærne dine.
- Ikke skriv det i artikkelen. - Hvorfor ikke?
Er det ikke sant? Store forfattere må skrive sannheten.
Belærer du meg om å skrive nå? Hva vet du om det?
Hun er dikter.
Å ja? Noe jeg kan ha lest?
Nei. Ingenting har blitt utgitt.
Jeg skjønner.
Det tror jeg ikke.
Du utgir bøker som er fulle av feilinformasjon,
og likevel leser folk dem.
De beundrer deg, de intervjuer deg.
Mens alt jeg skriver må jeg holde for meg selv.
Prøv å skrive noe og ikke vis det til noen.
Da vil du vite hvordan virkelig ensomhet føles.
- Intervjuet er over. - Vi skulle ikke kommet.
- Det er jeg enig i. - Du er en kødd.
Møt aldri heltene dine.
Jeg har hørt rykter om at diktet er om meg.
FREMGANG
Mine damer og herrer, la meg introdusere min sønn...
...William Austin Dickinson.
Han har skrevet et dikt til ære for denne store hendelsen.
Ja.
Ja. Så...
Jeg skrev et dikt.
"Skjebnens hjul har gått sin gang
Amhersts jernhest har gjort sitt sprang
Ja, Amhersts tog er endelig gjort
Vi pleide å gå sakte, men nå går vi fort
Gjennom skog og bakker Dette toget flyr
Det skal få en bro For å komme over en myr
Ingen vil seg mot toget vegre Alle om bord, både rødhuder og negre
Jeg gleder meg virkelig til å kjøre tog Jeg vil sikkert kjøre det flere ganger, og
Òg"
Fint rim på slutten.
Jeg klemte beina sammen da han prøvde å bli født.
Mamma, hva snakker du om?
Fordi jeg var redd, og faren din ikke var hjemme.
Så jeg klemte beina sammen litt for lenge for å holde ham inne.
Jeg tror nå at det kan ha vært en feil.
Det er vanskelig å skrive dikt.
Kanskje du skulle klippet over snoren i stedet.
Eller kanskje du skulle spurt Emily.
Jeg tenkte at du ville være her.
Jeg mener aldri å såre deg.
Folk sårer hverandre hele tiden, bare ved å være i nærheten.
Det er den største faren ved sivilisasjonen.
Det vil koste litt mer.
Og turen vil ikke være så rask.
Men...
Jeg skal få dem til å legge sporene rundt denne gamle karen.
Hei, pappa,
vet du hva jeg elsker ved trærne?
Hva da?
Rotsystemet.
Under bakken.
Det er like stort som treet.
Det er et skjult speilbilde.
Så akkurat nå er du og jeg mellom to trær.
Ett tre vi kan se...
...og det andre opp ned.
Usynlig.
Som en hemmelighet.
Herr Snittebønne, hvordan har din dag vært?
Hei, Henry, du er det eneste ekte, levende mennesket
som lever livet inn til margen.
Takk for det. Men det vet jeg allerede.
Den kvinnen tok feil av deg.
Tusen takk, herr Kopp.
Hun sa at du var en bløff.
Men hun er bløffen.
Jeg vet det. Men du kjenner kvinner...
Å, min venn!